![](https://gyujtemeny.imm.hu/files/targyak/medium/bc/aa/17621_jiv_1863.jpg?v=331020)
Kés
Leltári szám: | 17621 |
---|---|
Készítés ideje: |
17. SZÁZAD
|
Készítés helye: | Németország |
Anyag: | acél penge; elefántcsont nyél |
---|---|
Technika: | faragott |
Méretek: |
hosszúság: 23,8 cm
|
A reneszánsz idején terjedt el az egységes asztali készletek használata. A kés feltehetően a legrégebbi, a villa a legifjabb evőeszközünk. Utóbbi a 15. századi Itáliában alakult ki két-, majd háromágú formában, s még sokáig csak az előkelőbbek asztalainál használták.
Az evőeszközök tulajdonosuk rangját, méltóságát is kifejezték, ezért némelyik példányuk szinte önálló kis műremek. Nyelük készülhetett drágakő- és zománcdíszítéssel, korallból, hegyikristályból, achátból, elefántcsontból faragva. Utóbbiak csoportjába tartozik az itt bemutatott, késből és villából álló készlet. A Glück Frigyes gyűjteményéből származó együttes darabjain a nyelet alkotó faragvány az önálló kisplasztikák finomságával vetekszik. Minden bizonnyal mitológiai témát ábrázol a sáslevelek közül kiemelkedő, nyakában idősebb társát cipelő nő-, illetve szakállas férfialak.
Egykor minden bizonnyal tok is tartozott e készlethez, hiszen az étkezések, lakomák alkalmával a vendégek magukkal vitt saját eszközeiket használták. Így alakultak ki az olyan praktikusan szállítható eszköztípusok, mint pl. a cserélhető fejű "villa-kanál".
Irodalom
- Simonyi István, Pandur Ildikó, Békési Éva: Reneszánsz ötvöskincsek. Az Iparművészeti Múzeum kiállítása. Iparművészeti Múzeum, Budapest, 2008. - Nr. 19.
- Lovag Zsuzsa: Glück Frigyes. Egy polgári műgyűjtő a források tükrében. Ars Decorativa 13, 13. (1993). Iparművészeti Múzeum, Budapest, 1993. - p. 233.